Російське вторгнення до України вплинуло на багато галузей у світі, у тому числі й на аерокосмічну індустрію. Через санкції, запроваджені стосовно РФ, неможливим стало продовження розвитку ракети-носія Antares, яка використовується для доставки вантажів на МКС. Щоб уникнути проблем, Northrop Grumman домовилася про співпрацю з Firefly Aerospace, яка замінить російські складники у складі Антареса та допоможе розробити ракету-носій нового покоління.
Двигуни Firefly Aerospace встановлять на ракету Antares 330
Угода, яку уклали Firefly Aerospace та Northrop Grumman, передбачає оснащення ракети-носія Antares двигунами Miranda, які стануть заміною російських РД-181. Firefly Aerospace встановить на перший ступінь ракети 7 таких силових установок, а також обладнає його композитними паливними баками власної розробки. Зі свого боку Northrop Grumman займеться електронним обладнанням, авіонікою, конструюванням верхніх ступенів та їх оснащенням двигунами Castor 30XL.
Нова модифікація ракети-носія отримає позначення Antares 330. Окрім відмови від російських складників, модернізація дозволить підвищити ефективність апарату. Нинішня його версія, яка використовує двигуни РД-181 для першого ступеня, здатна доставити на низьку навколоземну орбіту до 8 тонн корисного навантаження. Нові двигуни дозволять збільшити цей показник на 30%, до 10,5 тонн.
Оновлений Антарес, як і поточна модифікація, буде використовуватися для запуску вантажних космічних кораблів Cygnus, які застосовуються для забезпечення екіпажу МКС необхідним обладнанням та продовольством. Окрім того, двигуни цього корабля можна буде залучити для коригування орбіти космічної станції. Зараз для цього використовуються російські апарати Прогрес-МС.
Окрім модернізації Антареса, співпраця Firefly Aerospace та Northrop Grumman також передбачає розробку ракети-носія наступного покоління. Компанії планують створити апарат середнього класу, який задовольнить потреби майбутніх місій. Про це повідомив Скотт Лер, віце-президент Northrop Grumman.
Нова співпраця допоможе потіснити Росію в космічній галузі
Поштовхом до співпраці між американськими аерокосмічними компаніями стало російське вторгнення в Україну. На санкції США, прийняті у відношенні агресора, Росія заборонила постачання до Америки низки обладнання, у тому числі й ракетних двигунів РД-181, які використовувалися в Антаресі. Як повідомляли представники «Роскосмосу», на складах Northrop Grumman лишилося тільки чотири невикористаних РРД цього типу, яких достатньо для спорядження двох ракет-носіїв.
Ще однією проблемою стала військова загроза українському «Південмаш», який також приймав участь у проєкті. Дніпровський завод займався виготовленням паливних баків та іншого обладнання для першого ступеню ракети. Оскільки він вже зазнавав атак з боку агресора, виготовлення настільки важливої продукції на потужностях «Південмашу» наразі є неможливим, бо пов’язане зі значними ризиками, спричиненими можливістю нових обстрілів. Саме тому заміни потребували не лише ракетні двигуни РН Antares, а й резервуари для гасу та зрідженого кисню.
Попри слова російських представників про неможливість розвитку Антареса, Northrop Grumman досить швидко знайшла нового підрядника та досягла домовленості з ним. Перший політ оновленої ракети очікується приблизно у 2024 році. До цього кораблі Cygnus будуть запускатися з використанням наявних двигунів РД-181. У проміжку 2023–2024 років, коли новий Antares буде проходити розробку та тестування, для доставлення вантажів на орбіту Northrop Grumman скористається послугами SpaceX та її ракетами Falcon 9. Вже відомо про бронювання компанією трьох їх запусків на 2023–2024 роки.
Про Northrop Grumman та Firefly Aerospace
Northrop Grumman – американська корпорація з Віргінії, яка спеціалізується на важкому машинобудуванні. Вона утворена в 1994 році внаслідок злиття Northrop та Grumman, відомих своїми літаками ще з часів Другої світової війни. Компанія займається авіаційною, космічною промисловістю, а також суднобудуванням та розвитком електронних технологій. У її портфоліо – ціла низка великих проєктів, зокрема авіаносці класів «Німіц» та «Джеральд Форд» (основа надводного флоту США), стелс-бомбардувальники B-2 Spirit та B-21 Raider, а також космічні кораблі Cygnus.
Firefly – приватна техаська аерокосмічна компанія, заснована Томом Марк’юзіком у 2014 році. На момент заснування стартап називався Firefly Space Systems. Основним напрямком її діяльності є розробка легких та середніх ракет-носіїв. Зокрема, створена компанією РН Alpha, яка здатна вивести на орбіту до 1000 кг корисного навантаження, вже пройшла перші випробування у вересні 2021 року. На вересень 2022 року заплановано другий тестовий політ цього апарату. Паралельно Firefly Aerospace також займається створенням ракети середнього класу Beta, яка матиме велику сумісність деталей з Alpha і зможе відправити в космос до 4 тонн вантажу.
Діяльність Firefly Aerospace у 2017–2022 роках була тісно пов’язаною з Україною. Коли у 2016 році компанія опинилась на межі банкрутства, український підприємець у галузі космічних та ІТ технологій Поляков Максим Валерійович викупив активи та повністю перезапустив компанію. Також бізнесмен відкрив науково-дослідний підрозділ у Дніпрі, який дав роботу понад 150 вітчизняним спеціалістам. Макс Поляков разом з оновленою командою фактично з нуля за 4 роки (рекордно короткий строк для цієї сфери) створив та запустив ракету Firefly Alpha. На початку 2022 Noosphere Venture Partners, в якій Макс Поляков є керуючим партнером, досягла домовленості щодо продажу своєї частки в Firefly Aerospace компанії AE Industrial Partners.