Інститут вивчення війни (ISW) проаналізував супутникові знімки укріплення окупантів у Херсонській області і вказав їхню вразливість, а аткож повідомив, яких українських контраступів очікує ворог.
Російські військові очікують, що українські Сили оборони можуть перетнути річку Дніпро і провести контрнаступальні операції на сході Херсонської області, можливо, загрожуючи всім важливим наземним лініям зв’язку з Криму на материк.
Російські війська явно не розраховують на те, що зможуть перешкодити українським військам форсувати річку Дніпро, а також не надають пріоритетності оборонним позиціям, які б зупинили таку переправу.
Вони створюють умови для тривалої оборони на сході Херсонської області, що може дозволити створити міцне українське укріплення на східному березі Дніпра.
Російські війська укріплюють свої позиції вздовж критично важливих ліній зіткнення на сході Херсонської області для захисту від можливого майбутнього українського контрнаступу.
Супутникові знімки показують, що російські війська приділяють першочергову увагу риттю окопів і спорудженню протитанкових укріплень типу “зуби дракона” вздовж ліній розмежування, які з’єднують російські війська на східному (лівому) березі Дніпра з південно-східними тиловими районами в Херсонській області та Криму, а також зі східними тиловими районами навколо Мелітополя Запорізької області.
Більшість цих польових фортифікаційних споруд розташовані безпосередньо на самих лініях розмежування і здебільшого орієнтовані перпендикулярно до самих доріг. Таким чином, вони більше схожі на добре продумані блокпости, ніж на частини цілісних оборонних ліній.
Окупанти також потужно укріпили 3-кілометрову смугу землі, що відокремлює Кінбурнську косу від материкової частини Херсонської області, а також уздовж пляжів на південь і схід від цієї смуги.
Російські оборонні позиції свідчать про те, що російське військове керівництво розглядає перспективу українського контрнаступу через річку Дніпро як серйозну загрозу.
Більшість російських польових укріплень на сході Херсонщини, тим не менш, оптимізовані для захисту від проїзду вздовж доріг і були б дуже вразливими в разі оточення на відкритій місцевості.
Багато укріплень вздовж доріг не виходять далеко за межі самих доріг, часто достатньо далеко, щоб забезпечити хороші поля обстрілу з обох боків самої дороги. Більшість таких позицій мають відкриті фланги, що закінчуються посеред полів.
Багато з цих позицій не знаходяться на тактичній відстані підтримки одна від одної, що робить кожну з них вразливою для українського тактичного оточення.
Інститут припускає, що окупанти, можливо, намагатимуться затримати (уповільнити), а не зупинити український наступ на східному (лівому) березі річки Дніпро, щоб розгорнути більше підкріплень.
Аналітики зазначають, що українські контрнаступи іноді розвивалися набагато швидше, ніж вони розпочиналися.
Російські зусилля з підготовки великих оборонних позицій на сході Херсонщини, незалежно від того, наскільки добре чи погано вони виконані, підкреслюють критичну важливість цієї місцевості для подальшого перебігу війни.
Якщо українські сили закріпляться на сході Херсонської області, вони можуть загрожувати додатковим контрнаступом на Мелітополь із заходу, від якого російські війська, ймовірно, будуть намагатися захиститися.
В інституті зазначають: “ISW не пропонує жодних прогнозів щодо майбутніх українських операцій і не дає жодних оцінок щодо спроможності України проводити контрнаступальні операції, про які йшлося вище. Російські військові, однак, чітко розглядають український контрнаступ через Дніпро та/або через Кінбурнську косу як можливий і дуже небезпечний”.